4. neděle v mezidobí
Autor: Václav Vacek - příprava k biblickým textům ze serveru letohrad.farnost.cz
Texty převzaty s laskavým svolením autora
Originál textu najdete na serveru letohrad.farnost.cz
Hledaný citát: Jan 14,11-12 - nalezené výskyty: 1 - zrušit hledání
Téma: Dt 18,15-20
Datum: 29. 1. 2006
Texty převzaty s laskavým svolením autora
Originál textu najdete na serveru letohrad.farnost.cz
Hledaný citát: Jan 14,11-12 - nalezené výskyty: 1 - zrušit hledání
Téma: Dt 18,15-20
; Mk 1,21-28
Datum: 29. 1. 2006
Váhám, kterému textu se
věnovat. O ďáblu se moc nemluví (já také ne) a
přece je důležité jej nepřehlédnout, jenže první čtení
patří mezi základní lekce.
O významu proroka, závažnosti jeho slov a zodpovědnosti za slyšená slova.
Omluvám se těm, kteří mé poznámky už slyšeli. Ale potřebujeme tuto lekci všichni probrat, abychom na ní mohli dále stavět. Možná stihneme probrat dvě věci. Zázraky a proroky.
Když jsem začal číst Bibli, líbila se mi, ale zázraky mně – člověku 20. století – „vadily“. Připadaly mi jak z pohádky, např. „Hrnečku, vař“.
Přemýšliví biblisté už dávno začali kriticky zkoumat biblické texty a objevili zajímavé věci. Např., že 5 knih Mojžíšových nenapsal osobně Mojžíš. Jenže církev nepřipouštěla žádné zpochybňování. (Tak se přemýšliví lidé dostali do sporu s některými namyšlenými církevními autoritami, které si myslely, že všemu rozumějí a že Bible obsahuje veškeré poznání. Zbytečně a nešikovně se „věda a víra dostala do sporu“. Z naší strany se tvrdilo, „polož pokorně rozum na oltář“.
Až v polovině 20. stol. církev uznala svůj omyl.)
Někteří biblisté se snažili „odmytologizovat Bibli“. Všechno, co bylo vzdálené jejich nahlížení světa a zkušenosti, prohlásili za všelijaké přídavky, např. zázraky. S vaničkou se vylilo i dítě. Tento zkrat byl vlastně dalším neblahým ovocem po staletí zanedbávaného naslouchání slovu Božímu.
Jsem vděčný, dnes už zesnulému faráři Bohumilu Bílému, nesmírně pozoruhodnému člověku, za odkrytí průzoru k porozumění Písmu a biblickým zázrakům.
Prosím Vás, abychom vytěžili z našeho textu co nejvíce, přečtěte si texty: Ex 19
Časem se nám ukáží další pohledy. Budou nám postupně vytvářet obraz jako při skládání puzzle. Nenechte se zneklidnit, jestli všemu nebudete hned rozumět. („Marie to všechno v mysli zachovávala a rozvažovala o tom.“ Lk 2,19
Stručně zopakuji děj. Hospodin uzavřel na Sinaji smlouvu se svým lidem. Nikdo nesměl překročit hranici na úpatí hory. Hospodin se setkal s Mojžíšem na hoře za velikého rachotu. (To mělo svůj význam, Hospodin je schopen ochránit svůj lid před každým nepřítelem, je větší než všichni králové, kteří se chlubí přehlídkami svých vojsk – vzpomeňte na Rudé náměstí 9. května.) Lidé se dole klepali jak ratlíci. Pak prosili: „Mojžíši, my jsme málem nepřežili setkání s Hospodinem na tu dálku, my nejsme jako ty, který rozmlouváš s Bohem na blízko. Prosíme tě, vyjednej s Hospodinem, ať už to nikdy neopakuje. Když nám bude chtít něco říci, ať nám pošle někoho, jako jsi ty, někoho z našich bratří.“ Hospodin s tím souhlasil. Ale řekl Mojžíšovi: „Musíme smluvit, jak lidé poznají mého posla. Pozor na podvodníky a blázny. Samozvaných spasitelů bude nespočet. V každém blázinci potkáte tři čínské císařovny, šest Napoleonů a pět Kristupánů. Nemáme pohlednici Sinaje ani Rudého moře, abychom ji přetrhli a prorok se tak mohl prokázat druhou půlkou (tak se třeba prokazovali poslové). Každý posel se musí legitimovat. Prorok musí adresátům mých slov dát znamení (udělat zázrak), aby poznali, že mluví mým jménem. Pokud nedá znamení, neposlouchejte ho, já si ho už vyrychtuji.“
(Kdo si víc čtete Písmo, můžete si všimnout, jak často je popisována svévolnost i pravých proroků, a jak tvrdý trest je za to postihl. Jako si dnes církev hlídá třeba zachovávání zpovědního tajemství, tak si Hospodin hlídá pravost proroků.) Každý adresát je povinen! požadovat legitimaci proroka. Slepá víra je nebezpečná a naivita se vymstí (20. století o tom ví své).
Všímejme si legitimování (prokázání pravosti) proroků v textech Písma a znamení, která byla lidem poskytnuta. Hospodin je velice solidní. Jedná s námi na rovinu, vybízí nás, abychom se přesvědčili a mohli mu na základě zkušenosti důvěřovat. Bůh není jak svatební podvodník, který podrážděně zaútočí, když jej požádáte o vysvětlení některých věci nebo jeho tvrzení.
Vzpomeňte, jak přichází prorok za králem Achazem: „Vyžádej si znamení od Hospodina, svého Boha, buď dole z hlubin nebo nahoře z výšin," a jak král odmítá, protože by musel změnit svůj postoj k Hospodinu a říká náboženskou frázi: "Nechci žádat a nebudu pokoušet Hospodina." Přečtěte si, prosím, 1. polovinu Iz 7
Všimněte si, jak se v Lk 1
Marie je pečlivá ve víře, jde se přesvědčit, zda je Alžběta těhotná, zda je pravda to, co posel tvrdil. Marie si jde ověřit pravost posla! (Nejde pomáhat Alžbětě, protože maminka je nejpotřebnější v šestinedělí a kněžské rodiny byly dost bohaté, aby si zjednaly posluhu. U porodu Marie zřejmě nebyla, měla svůj program, srov. Lk 1,56
V Janově evangeliu se místo zázrak, používá slovo znamení. Prolistujete si pár stránek evangelia a
všimněme si, jak často Ježíšovi posluchači říkají: „jakým znamením dokážeš …“.
Někteří ale žádají znamení znovu a znovu, protože nechtějí uvěřit. To je drzý přístup.
Zázrak nevyrábí víru, ale je svědectvím o pravosti posla. K důvěře druhému se potřebujeme přesvědčit, že je poctivý.
Bůh (stejně Ježíš) nám poskytuje dost důvodů k tomu, abychom mu mohli důvěřovat.
Jak Ježíš získává učedníky? Vraťme se třeba k evangeliu z neděle před dvěma týdny: „Druhého dne se Ježíš rozhodl vydat na cestu do Galileje. Vyhledal Filipa a řekl mu: "Následuj mě!" Filip byl z Betsaidy, města Ondřejova a Petrova; Filip zase vyhledal Natanaela a řekl mu: "Nalezli jsme toho, o němž psal Mojžíš v Zákoně i proroci, Ježíše, syna Josefova z Nazareta." Natanael mu namítl: "Z Nazareta? Co odtamtud může vzejít dobrého?" Filip mu odpoví: "Pojď a přesvědč se!"
Ježíš spatřil Natanaela, jak k němu přichází a řekl o něm: "Hle, pravý Izraelita, v němž není lsti."
Řekl mu Natanael: "Odkud mě znáš?" Ježíš mu odpověděl: "Dříve, než tě Filip zavolal, viděl jsem tě pod fíkem." "Mistře", řekl mu Natanael, "ty jsi Syn Boží, ty jsi král Izraele." Ježíš mu odpověděl: "Ty věříš proto, že jsem ti řekl: `Viděl jsem tě pod fíkem?´ Uvidíš věci daleko větší." A dodal: "Amen, amen, pravím vám, uzříte nebesa otevřená a anděly Boží vystupovat a sestupovat na Syna člověka.“ J 1,43-51
Všimněte si, neukazuje se vám tento text zase v novém světle? Neskládá se nám porozumění božímu slovu jako obraz puzzle? (A takto to půjde dál a dál.)
(Kdo chcete, využijte řadu míst o znameních, v poznámkách pod čarou, na konci tohoto textu.)
Zázraky v Bibli mají jinou úlohu, než ohromovat diváky. Bůh není jako kouzelník, který tahá králíka z klobouku.
Prorok není věštcem, ani poslem špatných zpráv. Vyřizuje to, co nám Bůh radí. Varování proroků je výzvou k nápravě. Proroctví má vést k nápravě. Pak nedojde k důsledkům špatného chování, před kterými prorok varuje. Vzpomeňme na Jonáše: "Ještě čtyřicet dní, a Ninive bude vyvráceno." (Jon 3,4
Nevím, že by se někde mimo Izrael vyskytovali proroci. Je to jedinečný jev v dějinách lidstva.
Hospodin pro nás udržel, díky prorokům, čistotu pramene poznání. I v Izraeli, tak jako u pohanů, se králové nebo kněží pokoušeli svévolně měnit náboženství podle svých záměrů. Pro ovládání poddaných. (Manipulace a ideologizace náboženství samozřejmě hrozí i nám.) Zažili jsme za komunismu, jak se ideologie měnila podle přání vládců. Už Orwell o tom mistrně píše ve „Farmě zvířat“.
Většinu proroků „věřící“ zavraždili. To je útok proti Bohu!
Zobrazením Ježíše na kříži říkáme:
POZOR, POZOR, MY MÁME VE ZVYKU VRAŽDIT TY, KTERÉ NÁM BŮH POSÍLÁ K ZÁCHRANĚ !!!
To je naše diagnóza.
Nemysleme si, že je Bůh necitlivý vůči prorokům, že je nelituje a posílá je do boje jako lhostejný generál do války.
Být prorokem je neštěstím z pohledu pozemského života. Je to horší než dostat rakovinu. Máte to spočítané.
Nemysleme si, že si Bůh jen tak nechá likvidovat své nejlepší lidi. Nemysleme si, že zapomíná na jejich hrozné trápení a velikou obětavost. To my zapomínáme na ty, kteří položili život za svobodu, od obětí válek, až po proroky.
(Copak my o prorocích mluvíme? Copak slavíme den umučení proroků, abychom získávali protilátky proti naší nesnášenlivosti a „zbožné“ pýše? Měli bychom na kolenou, o vodě a chlebu, prosit Boha o pomoc, abychom nebyli jako naši předkové, kteří proroky likvidovali.)
To vše říkám proto, abychom nepřehlédli závažnost Božího slova z dnešního úryvku evangelia:
„Kdo by má slova, která bude prorok mluvit mým jménem, neposlouchal,
toho já sám budu volat k odpovědnosti“.
Přehlednout toto slovo a neposlechnout, by bylo tragické pro nás i pro naše děti.
Bůh nebouchá pěstí do stolu jako zakomplexovaný vztekloun. Zná cenu života a utrpení svých proroků, a ví o ceně své práce – o své námaze k záchraně lidí. Bůh si váží sám sebe. (Právě proto si umí vážit i druhých.)
Viděli jste vynikající film „Zachraňte vojína Ryana“? Četa vojáků se vydá zachránit Ryana. Než padne poslední z nich, velitel, řekne: „Ryane, ať váš život není zbytečný“.
Jsme odpovědní za svůj život také pro námahu a trápení proroků, včetně toho nejvyššího. Aby jejich obětavost nevyšla nadarmo.
Našim úkolem není trpět, ale přemýšlet nad tím, co nám Bůh říká a poslechnout.
Vrátím se ještě k zázrakům.
Ježíš chce, aby se jeho učedníci legitimovali, že je posílá, chce aby dělali zázraky. (Budeme si toho také postupně všímat.) Vybavuje své učedníky svou mocí. (alespoň jeden příklad: „ Amen, amen, pravím vám: Kdo věří ve mne, i on bude činit skutky, které já činím, a ještě větší, neboť já jdu k Otci“. Jan 14,12
Po listopadu 89 mě řekl jeden muž, jehož si velice vážím: „Proč papež neuzdravuje?“ „To je dobrá otázka,“ odpověděl jsem, „ale musíme si položit další otázky: Proč neuzdravuji já? Nebo vy?“
Jenže pro nás je lehčí si přiznat, že jsem byl „roztržitý v modlitbě“ než přiznat, že jsem na nízké úrovni služebníků božích, že jsem nedosáhl takové úrovně, abych mohl dělat zázraky. To bychom si snižovali autoritu. (Proto si ji vyztužujeme uniformami a tituly.) A prohlásíme, že zázraky nepotřebujeme.
Neodříkám se ničeho, co podporuje mou důvěru v Boha a jeho slovo (abych pravdu řekl, je dost mizerná, jinak bych se třeba méně bál). Nevím, co mě v životě čeká a co může třeba otřást mou důvěrou v Boha. (Znám několik lidí, kteří přišli o víru, když viděli mučit lidi. Jestli někdo otupil svou citlivost a rozum utišujícím prostředkem náboženských frází, je to jeho věc. (Karel Marx právem nazval náboženství „opiem lidstva“. Musel bych vysvětlit, že náboženství v tomto smyslu nemá nic společného s biblickou vírou.)
Proroci jsou pro nás nedoceněným a životně důležitým darem, drahocenně placeným Bohem i jimi samotnými.
Z Písma víme, že neposílá-li Bůh k některým generacím proroky, je to známkou úpadku lidu Božího. Nebude posílat posla, když ví, že by jej nikdo neposlechl. Bůh není blázen ani „sebevrah“ - neboť, „co jste učinili komukoliv, mě jste učinili“ - Bůh si necení proroka méně než sebe.
--------------------------
Poznámky:
Matouš 12,38
Matouš 12,39
Matouš 16,1
Matouš 16,3
Matouš 16,4
Matouš 24,3
Matouš 24,24
Matouš 24,30
Matouš 26,48
Marek 8,11
Marek 8,12
Marek 13,4
Marek 13,22
Marek 14,44
Marek 16,17
Lukáš 1,22
Lukáš 2,34
Lukáš 5,7
Lukáš 11,16
Lukáš 11,29
Lukáš 21,7
Lukáš 21,11
Lukáš 21,25
Jan 2,11
Jan 2,23
Jan 3,2
Jan 4,48
Jan 4,54
Jan 6,2
Jan 6,14
Jan 6,26
Jan 6,30
Jan 7,31
Jan 9,16
Jan 10,41
Jan 11,47
Jan 12,18
Jan 12,37
Jan 20,30
Sk 2,19
Sk 2,43
Sk 4,30
Sk 5,12
Sk 6,8
Sk 7,36
Sk 8,6
Sk 8,13
Sk 14,3
Sk 15,12
O významu proroka, závažnosti jeho slov a zodpovědnosti za slyšená slova.
Omluvám se těm, kteří mé poznámky už slyšeli. Ale potřebujeme tuto lekci všichni probrat, abychom na ní mohli dále stavět. Možná stihneme probrat dvě věci. Zázraky a proroky.
Když jsem začal číst Bibli, líbila se mi, ale zázraky mně – člověku 20. století – „vadily“. Připadaly mi jak z pohádky, např. „Hrnečku, vař“.
Přemýšliví biblisté už dávno začali kriticky zkoumat biblické texty a objevili zajímavé věci. Např., že 5 knih Mojžíšových nenapsal osobně Mojžíš. Jenže církev nepřipouštěla žádné zpochybňování. (Tak se přemýšliví lidé dostali do sporu s některými namyšlenými církevními autoritami, které si myslely, že všemu rozumějí a že Bible obsahuje veškeré poznání. Zbytečně a nešikovně se „věda a víra dostala do sporu“. Z naší strany se tvrdilo, „polož pokorně rozum na oltář“.
Až v polovině 20. stol. církev uznala svůj omyl.)
Někteří biblisté se snažili „odmytologizovat Bibli“. Všechno, co bylo vzdálené jejich nahlížení světa a zkušenosti, prohlásili za všelijaké přídavky, např. zázraky. S vaničkou se vylilo i dítě. Tento zkrat byl vlastně dalším neblahým ovocem po staletí zanedbávaného naslouchání slovu Božímu.
Jsem vděčný, dnes už zesnulému faráři Bohumilu Bílému, nesmírně pozoruhodnému člověku, za odkrytí průzoru k porozumění Písmu a biblickým zázrakům.
Prosím Vás, abychom vytěžili z našeho textu co nejvíce, přečtěte si texty: Ex 19
; Ex 20,18-22
;
Dt 5,1-5.22-33
; Dt 18,15-22
.
Časem se nám ukáží další pohledy. Budou nám postupně vytvářet obraz jako při skládání puzzle. Nenechte se zneklidnit, jestli všemu nebudete hned rozumět. („Marie to všechno v mysli zachovávala a rozvažovala o tom.“ Lk 2,19
)
Stručně zopakuji děj. Hospodin uzavřel na Sinaji smlouvu se svým lidem. Nikdo nesměl překročit hranici na úpatí hory. Hospodin se setkal s Mojžíšem na hoře za velikého rachotu. (To mělo svůj význam, Hospodin je schopen ochránit svůj lid před každým nepřítelem, je větší než všichni králové, kteří se chlubí přehlídkami svých vojsk – vzpomeňte na Rudé náměstí 9. května.) Lidé se dole klepali jak ratlíci. Pak prosili: „Mojžíši, my jsme málem nepřežili setkání s Hospodinem na tu dálku, my nejsme jako ty, který rozmlouváš s Bohem na blízko. Prosíme tě, vyjednej s Hospodinem, ať už to nikdy neopakuje. Když nám bude chtít něco říci, ať nám pošle někoho, jako jsi ty, někoho z našich bratří.“ Hospodin s tím souhlasil. Ale řekl Mojžíšovi: „Musíme smluvit, jak lidé poznají mého posla. Pozor na podvodníky a blázny. Samozvaných spasitelů bude nespočet. V každém blázinci potkáte tři čínské císařovny, šest Napoleonů a pět Kristupánů. Nemáme pohlednici Sinaje ani Rudého moře, abychom ji přetrhli a prorok se tak mohl prokázat druhou půlkou (tak se třeba prokazovali poslové). Každý posel se musí legitimovat. Prorok musí adresátům mých slov dát znamení (udělat zázrak), aby poznali, že mluví mým jménem. Pokud nedá znamení, neposlouchejte ho, já si ho už vyrychtuji.“
(Kdo si víc čtete Písmo, můžete si všimnout, jak často je popisována svévolnost i pravých proroků, a jak tvrdý trest je za to postihl. Jako si dnes církev hlídá třeba zachovávání zpovědního tajemství, tak si Hospodin hlídá pravost proroků.) Každý adresát je povinen! požadovat legitimaci proroka. Slepá víra je nebezpečná a naivita se vymstí (20. století o tom ví své).
Všímejme si legitimování (prokázání pravosti) proroků v textech Písma a znamení, která byla lidem poskytnuta. Hospodin je velice solidní. Jedná s námi na rovinu, vybízí nás, abychom se přesvědčili a mohli mu na základě zkušenosti důvěřovat. Bůh není jak svatební podvodník, který podrážděně zaútočí, když jej požádáte o vysvětlení některých věci nebo jeho tvrzení.
Vzpomeňte, jak přichází prorok za králem Achazem: „Vyžádej si znamení od Hospodina, svého Boha, buď dole z hlubin nebo nahoře z výšin," a jak král odmítá, protože by musel změnit svůj postoj k Hospodinu a říká náboženskou frázi: "Nechci žádat a nebudu pokoušet Hospodina." Přečtěte si, prosím, 1. polovinu Iz 7
. kapitoly.
Všimněte si, jak se v Lk 1
.
kapitole ptá Zachariáš“ „ podle čeho poznám …“ a Marie
ptá anděla: „jak se to může stát …“ (každý se ptá jiným
tónem).
Marie je pečlivá ve víře, jde se přesvědčit, zda je Alžběta těhotná, zda je pravda to, co posel tvrdil. Marie si jde ověřit pravost posla! (Nejde pomáhat Alžbětě, protože maminka je nejpotřebnější v šestinedělí a kněžské rodiny byly dost bohaté, aby si zjednaly posluhu. U porodu Marie zřejmě nebyla, měla svůj program, srov. Lk 1,56
).
V Janově evangeliu se místo zázrak, používá slovo znamení. Prolistujete si pár stránek evangelia a
všimněme si, jak často Ježíšovi posluchači říkají: „jakým znamením dokážeš …“.
Někteří ale žádají znamení znovu a znovu, protože nechtějí uvěřit. To je drzý přístup.
Zázrak nevyrábí víru, ale je svědectvím o pravosti posla. K důvěře druhému se potřebujeme přesvědčit, že je poctivý.
Bůh (stejně Ježíš) nám poskytuje dost důvodů k tomu, abychom mu mohli důvěřovat.
Jak Ježíš získává učedníky? Vraťme se třeba k evangeliu z neděle před dvěma týdny: „Druhého dne se Ježíš rozhodl vydat na cestu do Galileje. Vyhledal Filipa a řekl mu: "Následuj mě!" Filip byl z Betsaidy, města Ondřejova a Petrova; Filip zase vyhledal Natanaela a řekl mu: "Nalezli jsme toho, o němž psal Mojžíš v Zákoně i proroci, Ježíše, syna Josefova z Nazareta." Natanael mu namítl: "Z Nazareta? Co odtamtud může vzejít dobrého?" Filip mu odpoví: "Pojď a přesvědč se!"
Ježíš spatřil Natanaela, jak k němu přichází a řekl o něm: "Hle, pravý Izraelita, v němž není lsti."
Řekl mu Natanael: "Odkud mě znáš?" Ježíš mu odpověděl: "Dříve, než tě Filip zavolal, viděl jsem tě pod fíkem." "Mistře", řekl mu Natanael, "ty jsi Syn Boží, ty jsi král Izraele." Ježíš mu odpověděl: "Ty věříš proto, že jsem ti řekl: `Viděl jsem tě pod fíkem?´ Uvidíš věci daleko větší." A dodal: "Amen, amen, pravím vám, uzříte nebesa otevřená a anděly Boží vystupovat a sestupovat na Syna člověka.“ J 1,43-51
Všimněte si, neukazuje se vám tento text zase v novém světle? Neskládá se nám porozumění božímu slovu jako obraz puzzle? (A takto to půjde dál a dál.)
(Kdo chcete, využijte řadu míst o znameních, v poznámkách pod čarou, na konci tohoto textu.)
Zázraky v Bibli mají jinou úlohu, než ohromovat diváky. Bůh není jako kouzelník, který tahá králíka z klobouku.
Prorok není věštcem, ani poslem špatných zpráv. Vyřizuje to, co nám Bůh radí. Varování proroků je výzvou k nápravě. Proroctví má vést k nápravě. Pak nedojde k důsledkům špatného chování, před kterými prorok varuje. Vzpomeňme na Jonáše: "Ještě čtyřicet dní, a Ninive bude vyvráceno." (Jon 3,4
) A nebylo.
Nevím, že by se někde mimo Izrael vyskytovali proroci. Je to jedinečný jev v dějinách lidstva.
Hospodin pro nás udržel, díky prorokům, čistotu pramene poznání. I v Izraeli, tak jako u pohanů, se králové nebo kněží pokoušeli svévolně měnit náboženství podle svých záměrů. Pro ovládání poddaných. (Manipulace a ideologizace náboženství samozřejmě hrozí i nám.) Zažili jsme za komunismu, jak se ideologie měnila podle přání vládců. Už Orwell o tom mistrně píše ve „Farmě zvířat“.
Většinu proroků „věřící“ zavraždili. To je útok proti Bohu!
Zobrazením Ježíše na kříži říkáme:
POZOR, POZOR, MY MÁME VE ZVYKU VRAŽDIT TY, KTERÉ NÁM BŮH POSÍLÁ K ZÁCHRANĚ !!!
To je naše diagnóza.
Nemysleme si, že je Bůh necitlivý vůči prorokům, že je nelituje a posílá je do boje jako lhostejný generál do války.
Být prorokem je neštěstím z pohledu pozemského života. Je to horší než dostat rakovinu. Máte to spočítané.
Nemysleme si, že si Bůh jen tak nechá likvidovat své nejlepší lidi. Nemysleme si, že zapomíná na jejich hrozné trápení a velikou obětavost. To my zapomínáme na ty, kteří položili život za svobodu, od obětí válek, až po proroky.
(Copak my o prorocích mluvíme? Copak slavíme den umučení proroků, abychom získávali protilátky proti naší nesnášenlivosti a „zbožné“ pýše? Měli bychom na kolenou, o vodě a chlebu, prosit Boha o pomoc, abychom nebyli jako naši předkové, kteří proroky likvidovali.)
To vše říkám proto, abychom nepřehlédli závažnost Božího slova z dnešního úryvku evangelia:
„Kdo by má slova, která bude prorok mluvit mým jménem, neposlouchal,
toho já sám budu volat k odpovědnosti“.
Přehlednout toto slovo a neposlechnout, by bylo tragické pro nás i pro naše děti.
Bůh nebouchá pěstí do stolu jako zakomplexovaný vztekloun. Zná cenu života a utrpení svých proroků, a ví o ceně své práce – o své námaze k záchraně lidí. Bůh si váží sám sebe. (Právě proto si umí vážit i druhých.)
Viděli jste vynikající film „Zachraňte vojína Ryana“? Četa vojáků se vydá zachránit Ryana. Než padne poslední z nich, velitel, řekne: „Ryane, ať váš život není zbytečný“.
Jsme odpovědní za svůj život také pro námahu a trápení proroků, včetně toho nejvyššího. Aby jejich obětavost nevyšla nadarmo.
Našim úkolem není trpět, ale přemýšlet nad tím, co nám Bůh říká a poslechnout.
Vrátím se ještě k zázrakům.
Ježíš chce, aby se jeho učedníci legitimovali, že je posílá, chce aby dělali zázraky. (Budeme si toho také postupně všímat.) Vybavuje své učedníky svou mocí. (alespoň jeden příklad: „ Amen, amen, pravím vám: Kdo věří ve mne, i on bude činit skutky, které já činím, a ještě větší, neboť já jdu k Otci“. Jan 14,12
)
Dnes kdekdo tvrdí, že má zjevení od Boha.
Po listopadu 89 mě řekl jeden muž, jehož si velice vážím: „Proč papež neuzdravuje?“ „To je dobrá otázka,“ odpověděl jsem, „ale musíme si položit další otázky: Proč neuzdravuji já? Nebo vy?“
Jenže pro nás je lehčí si přiznat, že jsem byl „roztržitý v modlitbě“ než přiznat, že jsem na nízké úrovni služebníků božích, že jsem nedosáhl takové úrovně, abych mohl dělat zázraky. To bychom si snižovali autoritu. (Proto si ji vyztužujeme uniformami a tituly.) A prohlásíme, že zázraky nepotřebujeme.
Neodříkám se ničeho, co podporuje mou důvěru v Boha a jeho slovo (abych pravdu řekl, je dost mizerná, jinak bych se třeba méně bál). Nevím, co mě v životě čeká a co může třeba otřást mou důvěrou v Boha. (Znám několik lidí, kteří přišli o víru, když viděli mučit lidi. Jestli někdo otupil svou citlivost a rozum utišujícím prostředkem náboženských frází, je to jeho věc. (Karel Marx právem nazval náboženství „opiem lidstva“. Musel bych vysvětlit, že náboženství v tomto smyslu nemá nic společného s biblickou vírou.)
Proroci jsou pro nás nedoceněným a životně důležitým darem, drahocenně placeným Bohem i jimi samotnými.
Z Písma víme, že neposílá-li Bůh k některým generacím proroky, je to známkou úpadku lidu Božího. Nebude posílat posla, když ví, že by jej nikdo neposlechl. Bůh není blázen ani „sebevrah“ - neboť, „co jste učinili komukoliv, mě jste učinili“ - Bůh si necení proroka méně než sebe.
--------------------------
Poznámky:
Matouš 12,38
Tehdy mu
na to řekli někteří ze zákoníků a farizeů: "Mistře, chceme
od tebe vidět znamení."
Matouš 12,39
On jim však
odpověděl: "Pokolení zlé a zpronevěřilé si hledá znamení;
ale znamení mu nebude dáno, leč znamení proroka Jonáše.
Matouš 16,1
Přišli
saduceové a farizeové a pokoušeli ho; žádali na něm, aby jim ukázal
znamení z nebe.
Matouš 16,3
A ráno:
`Dnes bude nečas, slunce vychází do mraků.´ Vzhled oblohy umíte
posoudit a znamení časů nemůžete?
Matouš 16,4
Pokolení
zlé a zpronevěřilé hledá znamení; ale nebude mu dáno znamení,
leč znamení Jonášovo." Opustil je a odešel.
Matouš 24,3
Když seděl
na Olivové hoře a byli sami, přistoupili k němu učedníci a řekli:
"Pověz nám, kdy to nastane a jaké bude znamení tvého příchodu
a skonání věku!"
Matouš 24,24
Neboť vyvstanou
lžimesiášové a lžiproroci a budou předvádět veliká znamení
a zázraky, že by svedli i vyvolené, kdyby to bylo možné.
Matouš 24,30
Tehdy se ukáže
znamení Syna člověka na nebi; a tu budou lomit rukama všechny čeledi
země a uzří Syna člověka přicházet na oblacích nebeských s
velkou mocí a slávou.
Matouš 26,48
Jeho zrádce
s nimi domluvil znamení: "Koho políbím, ten to je; toho zatkněte."
Marek 8,11
I přišli farizeové
a začali se s ním přít; žádali na něm znamení z nebe a tak ho
pokoušeli.
Marek 8,12
V duchu si povzdechl
a řekl: "Proč toto pokolení žádá znamení? Amen, pravím
vám, tomuhle pokolení nebude dáno žádné znamení.
Marek 13,4
"Pověz nám,
kdy to nastane a jaké bude znamení, až se začne všechno schylovat
ke konci!"
Marek 13,22
Vyvstanou lžimesiášové
a lžiproroci a budou předvádět znamení a zázraky, aby svedli vyvolené,
kdyby to bylo možné.
Marek 14,44
Jeho zrádce s
nimi domluvil znamení. Řekl jim: "Kterého políbím, ten to
je; toho zatkněte a pod dozorem odveďte."
Marek 16,17
Ty, kdo uvěří,
budou provázet tato znamení: Ve jménu mém budou vyhánět démony
a mluvit novými jazyky;
Lukáš 1,22
Když vyšel,
nemohl k nim promluvit, a tak poznali, že měl v chrámě vidění;
dával jim jen znamení a zůstal němý.
Lukáš 2,34
A Simeon jim požehnal
a řekl jeho matce Marii: "Hle, on jest dán k pádu i k povstání
mnohých v Izraeli a jako znamení, kterému se budou vzpírat
Lukáš 5,7
Dali znamení svým
společníkům na druhé lodi, aby jim přišli na pomoc. Oni přijeli
a naplnili rybami obě lodi, že se až potápěly.
Lukáš 11,16
Jiní ho chtěli
podrobit zkoušce; žádali od něho znamení z nebe.
Lukáš 11,29
Když se u něho
shromažďovaly zástupy, začal mluvit: "Toto pokolení je zlé;
žádá si znamení, ale znamení mu nebude dáno, leč znamení Jonášovo.
Lukáš 21,7
Otázali se ho:
"Mistře, kdy to nastane? A jaké bude znamení, až se to začne
dít?"
Lukáš 21,11
budou veliká
zemětřesení a v mnohých krajinách hlad a mor, hrůzy a veliká
znamení z nebes.
Lukáš 21,25
Budou znamení
na slunci, měsíci a hvězdách a na zemi úzkost národů, bezradných,
kam se podít před řevem valícího se moře.
Jan 2,11
Tak učinil Ježíš
v Káně Galilejské počátek svých znamení a zjevil svou slávu.
A jeho učedníci v něho uvěřili.
Jan 2,23
Když byl v Jeruzalémě
o velikonočních svátcích, mnozí uvěřili v jeho jméno, protože
viděli znamení, která činil.
Jan 3,2
Ten přišel k Ježíšovi
v noci a řekl mu: "Mistře, víme, že jsi učitel, který přišel
od Boha. Neboť nikdo nemůže činit ta znamení, která činíš ty,
není-li Bůh s ním."
Jan 4,48
Ježíš mu odpověděl:
"Neuvidíte-li zázraky a znamení, neuvěříte."
Jan 4,54
To druhé znamení
učinil Ježíš opět v Galileji, kam přišel z Judska.
Jan 6,2
Šel za ním velký
zástup, poněvadž viděli znamení, která činil na nemocných.
Jan 6,14
Když lidé viděli
znamení, které Ježíš učinil, říkali: "Opravdu je to ten
Prorok, který má přijít na svět!"
Jan 6,26
Ježíš jim odpověděl:
"Amen, amen, pravím vám, hledáte mě ne proto, že jste viděli
znamení, ale proto, že jste jedli chléb a nasytili jste se.
Jan 6,30
Řekli mu: "Jaké
znamení učiníš, abychom je viděli a uvěřili ti? Co dokážeš?
Jan 7,31
Ale mnozí ze zástupu
v něj uvěřili a říkali: "Až přijde Mesiáš, bude snad činit
více znamení než on?"
Jan 9,16
Někteří z farizeů
říkali: "Ten člověk není od Boha, protože nezachovává sobotu."
Jiní naopak říkali: "Jak by mohl hříšný člověk činit
taková znamení?" A došlo mezi nimi k roztržce.
Jan 10,41
Mnozí k němu přicházeli
a říkali: "Jan sice neučinil žádné znamení, ale vše, co
o něm řekl, je pravda."
Jan 11,47
Velekněží a farizeové
svolali radu a řekli: "Co si počneme? Ten člověk činí mnohá
znamení
Jan 12,18
Proto ho také přišlo
uvítat množství lidu, neboť slyšeli, že učinil toto znamení.
Jan 12,37
Ač před nimi učinil
taková znamení, nevěřili v něho;
Jan 20,30
Ještě mnoho jiných
znamení učinil Ježíš před očima učedníků, a ta nejsou zapsána
v této knize.
Sk 2,19
A učiním divy nahoře na nebi a znamení dole na zemi: krev a oheň
a oblaka dýmu.
Sk 2,43
Všech se zmocnila bázeň, neboť skrze apoštoly se stalo mnoho zázraků
a znamení.
Sk 4,30
„a vztahuj svou ruku k uzdravování, čiň znamení a zázraky skrze
jméno svého svatého služebníka Ježíše."
Sk 5,12
Mezi
lidem se rukama apoštolů dálo mnoho znamení a divů. Všichni se
svorně scházeli v Šalomounově sloupoví
Sk 6,8
Štěpán byl obdařen Boží milostí a mocí a činil mezi lidem veliké
divy a znamení.
Sk 7,36
To je ten Mojžíš, který je vyvedl z Egyptské země, který činil
divy a znamení v Egyptě, při Rudém moři i na poušti po čtyřicet
let.
Sk 8,6
Všichni lidé byli zaujati Filipovými slovy, když je slyšeli, a
když viděli znamení, která činil.
Sk 8,13
Tu
uvěřil i sám Šimon, dal se pokřtít, byl stále s Filipem a nevycházel
z úžasu, když viděl, jak se tu dějí veliká znamení a mocné
činy.
Sk 14,3
Přesto tam Pavel a Barnabáš dost dlouho zůstali a přes všechny
překážky mluvili o Pánu; a Pán dosvědčoval svou milost tím,
že jim dával moc konat znamení a zázraky.
Sk 15,12
A když Barnabáš a Pavel začali vypravovat, jaká znamení a divy
činil Bůh skrze ně mezi pohany, všichni ve shromáždění zmlkli
a poslouchali.